- מבוסס על הרומן של ויליאם לאנדיי -
ג'ואנה התקשרה. היא אמרה שנפגוש אותה בחניון של בית המשפט.
ג'ואנה?
קליין, הסנגורית שסיפרתי לך עליה.
היא מכירה את המערכת יותר טוב מכולם.
- טובי: קבל-דחה -
אלוהים.
- משטרה -
אנדי.
לורי, אני ג'ואנה קליין.
נעים להכיר.
צר לי כל כך על מה שאת עוברת.
תודה.
יש לי קפה במכונית אם אתם רוצים.
לא, זה בסדר.
ג'ייקוב הגיע כבר? - הוא בדרך.
מה שלומו הבוקר?
הוא מפחד, אבל הוא בסדר.
אנדי, עברת את זה בעבר, אבל מעולם לא מהצד הזה.
ולורי, זה יהיה חדש בשבילך, אז אקריא לשניכם את ההנחיות.
מרגע זה אילך,
עד שתחזרו הביתה והדלת תיסגר מאחוריכם,
אני רוצה שלא תפגינו רגשות בכלל.
שום דבר.
אני יודעת שזאת בקשה גדולה, אבל זה חשוב, בסדר?
אנחנו עציצים.
לורי?
כן.
למרבה הצער, כל הבעה, כל תגובה תפורש באופן שיזיק לכם.
- משטרת ניוטון -
אם תחייכו, הם יגידו שאתם לא מתייחסים לזה ברצינות.
אם תבכו, הם יגידו שאתם מזייפים את זה.
אל תענו על אף שאלה שיצעקו לעברכם.
בטלוויזיה, רק התמונות חשובות.
וחשוב מכל,
כל סימן לכעס, בעיקר מצדו של ג'ייקוב,
יאשש את החשדות הגרועים ביותר של אנשים.
אתם חייבים לזכור שבעיניים שלהם לא רק ג'ייקוב אשם.
כולכם אשמים.
הם מחפשים אישור, אז אל תיתנו להם את זה.
בסדר.
תזכרו, פרצופי פוקר.
אתם מוכנים? - כן.
בסדר.
הנה הם!
הזוג ברבר. תביא את המצלמה!
מר וגברת ברבר, מתי שוחחתם עם ג'ייקוב לאחרונה?
אנחנו בשידור חי.
גברת ברבר, מתי הייתה הפעם האחרונה שראית את בנך?
מה שלום המשפחה?
איך המעצר השפיע על המשפחה שלכם?
מה שלומכם?
אלוהים. - את בסדר?
כן.
בעוד 10 דקות או משהו כזה?
זה אמור להסתיים מהר למדי. תוך כעשר דקות.
מה עכשיו?
עכשיו נחכה.
שימו לב, בבקשה.
כידוע לכולכם, הטרגדיה האיומה שהכתה אמש בקהילה שלנו
הייתה מורכבת באופן שבאמת קשה להבין.
אני מתייחס למעצר של ג'ייקוב ברבר, תלמיד כיתה ח' כאן בארצ'ר.
אני רוצה להדגיש עד כמה זה חשוב שלא ניחפז להסיק מסקנות.
זה אומר להתעלם משמועות ולהימנע מהפצת שמועות.
לאחר שאמרתי זאת,
אם יש לכם מידע שאתם חושבים שיוכל לעזור לחקירה,
המשטרה ביקשה שתיצרו קשר מיד.
אתם יכולים לעשות את זה ישירות או דרך מרכז ההדרכה שלנו.
הקשיבו, הקשיבו. כולם לעמוד.
השופטת המכובדת ריברה תנהל את הדיון.
הדיון נפתח. שבו, בבקשה.
בוקר טוב. הבה נתחיל.
תכניסו את הנאשם.
כתב אישום מספר 08-44-07.
הקהילייה נגד ג'ייקוב אוון ברבר.
האישום הוא סעיף אחד של רצח מדרגה ראשונה.
הקהילייה מוכנה?
כן, כבוד השופטת.
גברת קליין, מה טוען הנאשם? - ג'ייקוב.
חף מפשע, כבוד השופטת.
נעבור לטיעונים בעניין השחרור בערבות. קהילייה?
כן, כבוד השופטת. אם יורשה לי,
כולנו מכירים את אביו של הנאשם, שנמצא כאן אתנו היום,
כולנו רוחשים חיבה רבה למר ברבר.
אני, לדוגמה, ראיתי בו מנטור במשך שנים רבות.
מר לג'ודיס, אני מניחה שאתה יודע שמר ברבר לא מואשם בדבר.
ודאי, כבוד השופטת.
אבל העבר שלו בחקירה הזאת רלוונטי מאוד
לטיעון שאני רוצה להציג בנוגע לשחרור בערבות.
אז תציג אותו, פרקליט.
כן, כבוד השופטת.
הקהילייה דורשת ערבות על סך 500 אלף במזומן,
וערובה של חמישה מיליון.
נו, באמת.
הקהילייה חשה שקיימת סכנת בריחה ממשית של הנאשם
לאור הברבריות של הפשע,
והסבירות הגבוהה מאוד להרשעתו.
כבוד השופטת, לנאשם אין הרשעות קודמות. הוא לא נעצר מעולם.
בית המשפט לא רואה סכנה כלשהי שהנאשם יברח.
הערבות תישאר בדיוק כפי שהייתה אתמול.
עשרת אלפים. ערובה של 100 אלף.
אני אעביר את התיק הזה למשפט אצל השופט פרנץ',
והדיון המקדמי נקבע ל-21 באוגוסט.
תודה, כבוד השופטת.
מה קורה עכשיו? - זה בסדר. הם רק ייקחו אותו.
זה הנוהל. נראה אותו בתוך דקה.
בואי נלך.
- צ'ק בנקאי: 10,000 דולר -
כשתגיעו הביתה, יחכו לכם שם כתבים.
העוזרת שלי אלן תקפוץ אליכם עם מצרכים,
אבל אתם לא יכולים להסתגר.
מחר תעשו כמה סידורים. תמלאו דלק. לא משנה מה.
רק תנו להם לצלם את התמונות שלהם והם יניחו לכם לנפשכם.
יש עוד דבר אחד שעליך לחתום עליו.
תחתום כאן, בבקשה. - סליחה.
תתקרבו. הוא יוצא החוצה.
ג'ייקוב! ג'ייקוב!
היי, היי! זוזו, בבקשה.
תנו לנו קצת מרחב, בבקשה.
זוזו. תפנו את הדרך.
תנו להם קצת מרחב, בבקשה.
אפשר לקבל תגובה, בבקשה?
ג'ייקוב, ספר לנו מה שלומך.
ובכן?
זה גורם לזה להישמע כאילו אנחנו בקושי מכירים.
אני לא יודעת, חשבתי שזה כתוב טוב.
מנהל הקמפיין שלך חושב שזה הטון הנכון.
טוב, לא אכפת לו מי ייפגע, כל עוד זה לא אנחנו.
אני מצטערת. אני פשוט...
לרוב אני מתייעצת עם אנדי על דברים כאלה.
גם בעוד מיליון שנה...
את צריכה לפרסם הצהרה כלשהי.
אני יודעת.
אז ללחוץ על "שלח"?
הנה משפחת ברבר.
הם הגיעו. קדימה, קדימה.
כן, שימו לב. הם באים. קרוב יותר, טוב? קדימה. אתה מצלם?
אין לי לב להעיר אותו.
ג'ייקוב, מותק.
הגענו הביתה.
- וו-זד-סי-איי בוסטון -
אתה רעב? להכין לך משהו?
לא, אני רק רוצה לישון.
כן.
אנחנו גאים בך מאוד.
הדרך שבה עמדת שם היום, זה דרש אומץ רב.
זה היה מפחיד למדי.
עכשיו הכול בסדר.
תלך לנוח.
ו... לא קיבלתי חזרה את הנייד שלי מהמשטרה.
טוב, נקנה לך חדש. אולי גם מחשב נייד חדש.
הם לקחו את המחשב שלי?
כן. זה משהו שקורה כש...
זה פשוט משהו שקורה.
בסדר.
הלו?
אלוהים.
מי זה?
אני אתקשר לחברת הטלפון מחר ואבקש שיחליפו את המספר.
- חטיבת ביניים ארצ'ר, פורטל שיעורי בית -
- לעזאזל, חבר'ה, ג'יי-בי מופיע בכל... -
- הבחור ישבור את האינטרנט -
- הוריי כל הזמן שואלים שאלות... -
- יש כאן בנות שחושבות שהוא חתיך. צוחק בכל רם -
- מתגלגל מרוב צחוק! -
- דרק יו רוצה לנהל שיחת וידאו -
היי. נאלצתי לדבר שוב עם עורך הדין ההוא היום.
זה שמנהל את התיק של ג'ייקוב.
הוא מתקשר אליי כל הזמן.
שרה, את שם? - כן.
תקשיב, יש לי שיעורי בית, אני חייבת לסיים.
מניסיוני, מה שראינו היום,
שפת הגוף, המבט הקר, הימנעות מכל קשר עין...
- בן של תובע מואשם ברצח בדם קר של חבר לכיתה -
זה לא מראה טוב עבור מישהו שמואשם בפשע כזה.
הוא ישן חזק. בטח יישן כל הלילה.
ולמען האמת, זה מאשר הרבה...
אני לא חושב שזה רעיון טוב.
ראית מה הם אומרים באינטרנט? איך הם קוראים לו?
אנחנו חייבים להתעלם מזה.
אומרים שהוא נראה זחוח וחסר רחמים.
הוא אפילו עוד לא בן 15. - מותק,
זה צפוי.
מה יקרה כשהוא יראה את זה?
החיים שלו ישתנו לנצח.
זה ירדוף אותו למשך שארית חייו.
לורי.
מה?
מה, אנדי?
תקשיבי.
אני חייב לספר לך משהו.
משהו שיתגלה בקרוב.
על ג'ייקוב?
עליי.
על המשפחה שלי.
אבא שלי.
ג'ייקוב, לפני שנתחיל, אני רוצה להבהיר משהו.
אתה הלקוח כאן.
זאת אומרת שעד כמה שאפשר, אתה הוא זה שמקבל את ההחלטות.
לא ההורים שלך, לא אני, אתה.
אם אתה רוצה להשאיר את קבלת ההחלטות להורים שלך,
זה מובן,
אבל לפי החוק של מסצ'וסטס,
נער בגילך שמואשם ברצח מדרגה ראשונה נשפט כאדם בוגר.
אז גם אני אעשה כמיטב יכולתי להתייחס אליך כבוגר, טוב?
בסדר. - טוב.
התיאוריה כנראה היא שבן ריפקין התעלל בך.
יש לך סכין,
וכשהייתה לך הזדמנות, נקמת בו.
רגע, הוא התעלל בך?
לא ממש. כלומר, בערך, אבל...
מה זאת אומרת בערך? - לא אמרת דבר עד כה.
למה לא סיפרת לנו? - אני לא...
הוא התנהג כמו שמוק לאנשים רבים, לא רק אליי.
עדיין היית צריך לספר לנו. איך הוא התעלל בך?
אנדי, לורי, בבקשה.
כעת, באשר לתקיפה עצמה,
נראה שאין עדי ראייה.
הודית שהיית בפארק,
ותלמיד אחר טוען שהייתה לך סכין
שנהגת להביא לביה"ס מדי פעם.
זה דרק. דרק יו.
כך שזה תיק נסיבתי מאוד.
יש את טביעת האצבע.
אבל טביעות אצבע הן צורה מוגבלת מאוד של ראייה.
תכופות יש הסבר תמים.
אז את מרגישה בטוחה?
ישנו דבר נוסף.
לורי?
אני חייב לספר לך משהו.
אמרת בעצמך שזה יתגלה בסוף. נצטרך להתמודד עם זה.
מוטב שישמע את זה מאתנו עכשיו מאשר שיראה את זה בחדשות.
אני מצטערת, להתמודד עם מה?
אימא?
כפי הנראה, יש עבר של אלימות במשפחה שלנו.
מותק, אני מצטערת שאתה צריך לגלות את זה ככה, אבל זה נכון.
אני מצטער, ג'ואנה. זאת אשמתי.
לורי שמעה על זה רק אמש. - שמעה על מה?
אבא שלי, סבא שלך...
הוא בכלא.
הוא נמצא שם כבר זמן רב.
בפעם האחרונה שראיתי אותו הייתי בן שש.
אימא לקחה אותי לפגוש אותו בכלא מיד לאחר שהוא נעצר.
אמרת שהוא עזב כשהיית תינוק.
זה מה שסיפרתי לכולם בילדותי. זה אותו שקר שאמי סיפרה לאנשים.
אבל אמרת שלא הכרת את אביך.
אני יודע.
התביישתי בו.
אז שיקרת לי.
אני מצטער כל כך, לורי.
לא סיפרתי לך את כל האמת, לא.
מה הוא עשה?
הוא רצח בחורה.
מי היא הייתה?
היא הייתה סטודנטית בקולג' הקהילתי.
מצאו את גופתה בבית נטוש שנחסם בקרשים בשדרת הקונגרס.
היא נדקרה למוות.
מה?
רציתי לספר לך פעמים כה רבות, לורי. אני נשבע.
אז למה לא סיפרת?
זה רק המקום ממנו אני בא. זה לא מי שאני.
17 שנים, אנדי? לא בטחת בי שאבין את זה.
חששתי שאם אומר משהו זה ישנה את הדרך שבה את מסתכלת עליי.
וזה יהיה לשווא כי זה חסר משמעות.
באמת?
עכשיו אני מבינה.
אני לא אומרת שלג'ודיס לא ינסה להשתמש בזה במידה מסוימת,
אבל זה לא יקדם אותו לשום מקום.
אולי רק בבית המשפט של דעת הקהל.
את בטוחה?
לורי חוששת שהתביעה תטען
שמדובר בנטייה גנטית.
קראתי על זה באינטרנט הבוקר.
ככל הנראה, היו תיקים
בהם השתמשו בדבר כזה כראייה.
קוראים לזה "גן הרצח".
זה מגוחך.
את חושבת שיש לי את גן הרצח?
לא. זה רק ביטוי.
הדאגה היחידה שלנו היא שישתמשו במשהו כזה נגדך.
אני בספק רב אם זה יהיה קביל.
זה לא אומר שהם לא ינסו,
אבל אם הם ינסו, ניאבק בזה בכל הכוח.
אני צריך ללכת לשירותים. אני מרגיש לא טוב.
מרי, תראי לג'ייקוב איפה השירותים, בבקשה?
כן, כמובן.
בוא אחריי.
אלוהים. היית חייבת להעלות את זה עכשיו?
יש לו זכות לדעת את האמת.
אני לא אסבול שקרים נוספים. לא ממך, לא ממנו.
ממנו? מה, ההתעללות? - הוא לא אמר על זה מילה.
הוא הציג את זה כאילו הם בקושי הכירו.
וטביעת האצבע... - הוא הסביר את טביעת האצבע.
הוא מצא את הגופה, הוא נבהל. - הוא לא אמר מילה גם על זה.
אני רק חושבת שכולנו צריכים לחשוף הכול.
אין יותר סודות.
אולי זה מספיק להיום.
בבקשה. - תודה.
הייתם צריכים לספר לי.
יקירי, כולנו מנסים עדיין להבין איך לעבד את כל המידע הזה.
לא סיפרתי לאיש, ג'ייק.
חששתי מאיך אנשים יסתכלו עליי.
בדיוק כפי שעכשיו אני חושש מאיך אנשים יסתכלו עליך.
למה שלא יסתכלו עליי ככה?
זה מי שאני, נכון?
ג'ייקוב. - זה בסדר.
הוא כועס עליי ואני לא מאשים אותו.
זה לא מי שאתה.
איך אתה יודע?
אולי אימא צודקת. אולי אני...
אולי יש לי את גן הרצח. - לא אמרתי את זה.
גן הרצח זה בולשיט.
אולי לא. אולי אני בדיוק כמוהו.
היי!
מספיק, בסדר?
הוא אדם אחד, אדם רע אחד. אין לו שום קשר אליך.
אתה לא מבין? מזה חששתי.
לכן הסתרתי את זה ממך.
הייתה לך זכות לא לדעת.
להתחיל עם דף חלק. מבלי שזה ירחף מעל ראשך כמו...
תודה.
חרא.
תתעלם מזה.
אנדי.
אני מצטער. אני לא... חשבתי שתהיי לבד.
היא אצלי כל שבוע שני.
זה בסדר, מותק. זה חבר מהעבודה.
חכה כאן.
בואי ניכנס פנימה. את יכולה לצפות בטלוויזיה.
היא גדלה.
בוא נדבר בחצר האחורית.
מה אתה עושה כאן, לעזאזל? אתה מנסה לגרום להשעייתי?
אני זקוק לעזרתך. - עם מה?
לאונרד פץ.
אלוהים אדירים, אנדי.
בחייך, דאף. שנינו יודעים שהיו שם סימני אזהרה.
אל תגיד את זה.
להגיד מה? - שטויות כמו "שנינו יודעים".
את יודעת שאם לין לא הייתה מתמקדת בג'ייקוב מהר כל כך,
פץ היה עדיין על הרדאר שלך. - איך אתה יודע שהוא לא?
הוא על הרדאר שלך?
לא שכחתי ממנו, אם זאת כוונתך.
אבל הוא לא בעדיפות ראשונה.
כבר לא, לא.
הוא כן מבחינתי. - אין לי ספק.
לאן אתה חותר בדיוק?
אני רוצה לחקור על לאונרד פץ לעומק. אני רוצה לראות את התיק שלו.
אז?
אז החרמת את המחשב שלי.
איש לא צריך לדעת.
גם אם ידעו, זה לא בלתי חוקי. זה רק בלתי הולם.
כן, אני אזכור את זה כשארשום דו"חות מהירות.
אנא, דאף. - לא.
אני מבינה למה אתה עושה את זה.
הייתי עושה את אותו הדבר כנראה אילו הייתי בנעליך, אבל אני לא.
אני מבקש ממך כחבר.
אני רק צריך את התיק שלו.
חבר?
מה?
בחייך, בנאדם. אנחנו עובדים יחד. זה לא שאי פעם בילינו יחד.
הפעם הראשונה שנכנסתי לבית שלך הייתה עם צו.
וואו, זה...
תמיד חשבתי שאנחנו חברים. אני מצטער שלא חשת כמוני.
אל תבין אותי לא נכון. אתה בחור טוב.
אבל אם אתה חושב שזאת חברות אמיתית,
אני מרחמת עליך.
אימא.
כן, אני באה, מותק. - בסדר.
זה הכול או...
אנדי.
אנדי?
אנדי.
שאלתי אם תוכל לתאר לנו את השבועות הראשונים לאחר מעצרו של ג'ייקוב.
בוא נראה.
אני חושב שזה התחיל עם יום ראשון.
ואז יום שני.
אני די בטוח שיום שלישי היה הבא בתור.
תמיד תדייק, ניל.
הקף השאלה צריך להיות כמה שיותר מצומצם.
אחת מהעצות החכמות הרבות שלך, כן.
בסדר. אנסח מחדש את השאלה.
תוכל לתאר לנו את האווירה בבית שלך
בשבועות שלאחר מעצרו של ג'ייקוב?
האווירה? - אלוהים.
פשוט תגרום לי לומר את מה שאתה רוצה שאומר. זה לא קשה כל כך.
אתה רוצה לדעת אם ג'ייקוב נראה אשם. תגדל ביצים ותשאל.
בסדר. הוא נראה אשם?
אין לי מושג.
הוא היה בן 14. זה עתה ניתקו אותו מכל חייו.
מחבריו לכיתה, מהפעילויות... - אני מצטער. חבריו לכיתה?
כן.
בשביל אדם שמקפיד כל כך על דיוק, מסקרן שלא אמרת "חברים".
נו, באמת, ניל.
לג'ייקוב היו חברים? - כן.
היו כמה, כן.
בן ריפקין היה חבר?
לא. הוא אמר שבן היה מרושע אליו לפעמים.
אתה יודע, כינויי גנאי.
איזה סוג של כינויי גנאי?
אני לא יודע. הדברים הרגילים.
הוא קרא לג'ייקוב "מתרומם"?
כן.
יותר מפעם אחת?
למיטב הבנתי.
אז הניתוק של ג'ייקוב מהשגרה שלו השפיע על התנהגותו.
האם זה נכון? - כן.
בנוסף, מאחר שהופיע בכל מקום בטלוויזיה ובאינטרנט,
הוא הסתגר בתוך עצמו למשך זמן מה.
לפחות בהתחלה.
אז הוא היה מודע לכך שהוא הופך לסלבריטאי.
כן.
הפצרנו בו שלא יסתכל.
הוא העסיק את עצמו עם שיעורי בית. נותרו שמונה שבועות לשנת הלימודים.
לימודים?
כן, שכרנו לו מורה פרטית.
גברת מנדל.
היא הייתה המורה של ג'ייקוב בכיתה ב', פנסיונרית.
חשבנו שזה יהפוך את זה למוזר פחות.
וזה הצליח?
אני לא יודע. אולי.
כפי שאמרתי, הוא הסתגר בתוך עצמו.
כולנו עשינו את זה, במידה מסוימת.
זאת תקופה קשה מאוד.
גם עבור לורי?
רק אמרתי שאם תבחן את העלות האמיתית של תוכנית כזאת,
לא רק את ההוצאות הישירות שלנו, גם את המשכורות של הצוות ו...
לורי.
מה שלומך, לורי?
לא משהו, אבל אני שמחה לחזור.
אני יכולה...
בטח, כן.
- נשף האביב -
כולנו חשבנו עלייך.
לא ציפינו שתחזרי מהר כל כך.
כן, טוב, אני זקוקה להסחת הדעת.
אחרי שבהיתי חצי יום בקירות, חשבתי שלפחות אוכל לתרום משהו.
בדיוק עברנו על התקציב לטיול השנתי בשנה הבאה.
בסדר.
מה לעזאזל?
- נשף האביב -
יש לך רגע? - בטח.
סיימתי כרגע שיחת ועידה עם כמה מחברי מועצת המנהלים שלנו,
כולל ייעוץ משפטי.
כולם סבורים שהחזרה שלך לעבודה מוקדמת מדי.
אני בסדר, אני נשבעת.
את לא מקשיבה לי, לורי.
זה לא מתאים לנו. לא כרגע.
את יודעת כמה אנחנו אוהבים אותך כאן.
עד כמה אנחנו אסירי תודה על כל מה שעשית במהלך... כמה, שבע השנים האחרונות?
שמונה.
אנחנו פשוט...
אנחנו חוף מבטחים עבור הילדים האלה.
אנחנו אמורים להיות המקום הכי בטוח בשבילם.
ואת חשה שהנוכחות שלי כאן...
לא, לא את.
זה קשור יותר ל...
מועצת המנהלים חוששת מקישור שלילי כלשהו.
אנחנו על קרח דק מבחינה כלכלית גם כך.
אני מבינה.
זה לא בהכרח קבוע.
לא מפטרים אותך.
אנחנו פשוט מרגישים שזה לא הזמן.
עדיין לא.
אז מתי?
אני...
אני מצטערת, מותק.
על כל מה שאת עוברת.
תודה.
היי, גברת ברבר.
טוב. אני יורה בו. אני יורה. תיכנס, תיכנס.
אתה מת.
תירה בו.
איך אתה גרוע כל כך במשחק הזה?
אתה מה-זה מת.
היי, חבר.
מה דעתך לעשות הפסקה? אתה משחק כבר כמה שעות.
ג'ייק.
טוב, אני צריך ללכת. בסדר.
מתי ארוחת הערב? - ברגע שאימא תחזור.
עם מי שיחקת?
אני לא יודע. סתם מישהו.
אתה לא יודע איך קוראים לו?
אני חושב שהוא אמר טים או טום.
אמרת את השם שלך?
אני לא יודע. כן, כנראה.
אתה חייב להיזהר במה שאתה אומר שם.
סתם ירדנו אחד על השני.
אני יודע, אבל אנשים מוציאים דברים מהקשרם, הם מקליטים שיחות.
לכן אתה לא יכול להיכנס למדיה החברתית.
כל החומר הזה מאוחסן במקום כלשהו. זאת פנטזיה של תובע.
דיברנו על זה. - אני יודע.
אז אתה מתרחק משם? - כן.
בסדר.
אני מצטער. אני יודע שזה קשה, אבל זה חשוב מאוד.
אין לי בעיה שתשחק במשחקים. אתה רק חייב להיזהר.
עם הטלפון שלך, עם מסרונים. בכל דבר.
כן. לא, אני מבין.
בסדר.
אתה יודע, דילן אומר שאני מפורסם.
דיברת עם דילן?
כן, שיחקנו קודם.
הוא אמר שיש דף מעריצים ברשת.
הקימה אותו איזו נערה באוהיו או אייווה, או משהו כזה.
אלוהים אדירים.
בא לי לראות אותו.
אל תסתכל.
בסדר? זה רעיון גרוע. פשוט לא.
- פאם דאפי: תבדוק את תיבת הדואר שלך -
אימא לא הייתה אמורה לחזור כבר?
אני אתקשר אליה. אולי תערוך את השולחן?
- פץ, לאונרד -
התחלתי לתהות איפה את.
נהגתי.
מה כוונתך?
הייתי צריכה ל...
אני לא יודעת.
איך היה בעבודה?
זה היה...
אלוהים.
תיכנסי פנימה. אני אטפל בזה.
- רוצח, תירקב בגיהינום -
היי, אימא.
אני כבר באה.
טוב. אני מבין, את אוהבת אותי.
- בגיהינום -
- רוצח, תירקב בגיהינום -
יום הולדת שמח!
ג'ייקוב!
- פארק קולד ספרינג -
של מי היה הרעיון להתייעץ עם ד"ר ווגל?
עורכת הדין של ג'ייקוב המליצה עליה.
ד"ר ווגל נחשבת לסמכות בתחום תורשה גנטית בהתנהגות,
האם זה נכון? - כן.
חשבתי שגברת קליין מחזיקה בדעה שאין ערך לראיה תורשתית.
היא חשבה שנצטרך להתמודד עם זה אם זה יצוץ במשפט.
קוראים לזה עורך דין טוב.
והפגישה הראשונה שלה עם ג'ייקוב התקיימה ב-25 במאי?
זה נכון?
כן, נשמע לי נכון.
אנחנו נפגשנו איתה קודם.
- ביו-פסיכולוגיה, קבוצת מחקר -
טובי רוצה להקפיץ לנו ארוחת ערב.
באמת?
זה מה שעושים כשמישהו מת.
היא רוצה לעמוד לצידך.
אם לא תתני לאנשים להיכנס, הם יחשבו שאת לא רוצה קשר אתם.
אני יודעת.
דאפי סיפקה את הסחורה, אגב, עם התיק של פץ.
היא חושבת שפץ עשה את זה.
היא לא יכולה לומר את זה, אבל אנחנו יכולים.
פץ מתאים מכל הבחינות.
רק צריך לשכנע את חבר המושבעים.
זה היה נחמד מצדה. - כן.
את רואה, אנשים עוזרים לנו.
אנדי היה עדיין בבי"ס למשפטים.
היינו פחות משנה יחד.
אז זה היה היריון לא מתוכנן?
כן, אבל שמחנו.
היינו כבר מאורסים למעשה באותו זמן.
חשנו נרגשים.
אבל היינו ילדים בעצמנו. היה לנו הרבה מה ללמוד.
אז איך הייתם מתארים את ג'ייקוב כתינוק?
יפהפה. - קשה.
ודאי שהוא היה יפהפה, זה לא מה שהיא...
זה לא מה ששאלת, נכון?
כשאת אומרת קשה, מאיזו בחינה?
הוא בכה כל הזמן.
אפשר היה לחשוב שמענים אותו.
בהתחלה ייחסנו את זה לכאבי בטן, אבל זה מעולם לא נפסק.
כלומר, כשהוא היה תינוק.
הוא נרגע מהר?
לרוב, כן. - לא ממש.
היו כמה התקפי זעם. דברים כאלה. כן.
הם היו יותר מהתקפי זעם.
הוא זרק עלינו חפצים.
צרח במשך שעות אולי. אי אפשר היה להרגיע אותו.
זה לא נשמע יוצא דופן במיוחד.
זה לא היה, אני חושב שלורי מעט דרמטית.
איך ג'ייקוב הסתדר עם ילדים אחרים כפעוט?
לורי?
בסדר. אני אעצור לרגע ואבהיר משהו.
צוות ההגנה שלכם שכר אותי.
אני עובדת בשבילכם.
אני בצד של ג'ייקוב. - אנחנו יודעים.
בסדר. אז אתם יודעים שהשיחות האלה חסויות,
כך שאין סיבה להסתיר דבר.
לא בחדר הזה.
אני רק מנסה לקבל את התמונה השלמה ביותר שאפשר.
הוא לא הסתדר במעון.
הוא היה אלים כלפי ילדים אחרים. היו תלונות.
תלונות? - רק כמה הורים נוירוטים.
פעם הוא דחף ילדה ממתקן.
היא נזקקה לתפרים.
וילד אחד טען שג'ייקוב נשך אותו, אבל ג'ייקוב הכחיש.
הוא היה ילד בן ארבע. על מה אנחנו מדברים?
טוב, אנדי. תן לה לדבר. תורך יגיע. תמשיכי, לורי.
אני רק מנסה לדבר בכנות, אנדי.
לא. את גורמת לזה להישמע כאילו ג'ייקוב אשם במשהו,
והוא לא.
הוא היה ילד קטן. את עושה סיפור מכל דבר קטן.
זה מה שתמיד אמרת.
לא רצית להודות שייתכן שיש בעיה כלשהי.
הוא היה ילד רגיל עם בעיות רגילות.
כמו כל ילד אחר.
גם רופאת הילדים שלנו אמרה את זה.
היא חשבה שג'ייקוב צעיר מבחינה רגשית,
ושהוא צריך להישאר עוד שנה בגן חובה.
ושזה יעבור. - וזה אכן עבר.
רופאת הילדים צדקה. - באמת?
מותק, תראה איפה אנחנו.
למה את מתכוונת, לורי?
יש לך ספקות בנוגע לחפותו של ג'ייקוב?
לא, ודאי שלא. - ואם יש לך, זה בסדר.
אין לי. אף לא ספק קל שבקלים.
רק ניסיתי לענות על השאלות שלך בכנות.
זה מה שאמרת לנו לעשות.
אני מבינה. - אני מתכוונת לזה.
אני יודעת מה הוא מסוגל לעשות ומה לא.
בסדר. - אימא מכירה את הילד שלה.
טובי כאן.
היי, מותק. - היי.
זה ממש מתוק מצדך. תודה.
אנא ממך.
מה שלומך?
מחזיקה מעמד. פשוט הכול כל כך...
אני בטוחה.
יקירתי.
יהיה בסדר.
אני לא יודעת.
באמת שלא.
היי, חבר. מה למדת היום?
לימודים גלובליים, ביולוגיה וספרדית.
אני חושב שחיבבתי אותה יותר בכיתה ב'.
היא נחמדה וכל זה, אבל לוקח לה הרבה זמן להסביר.
ואני חושב שהיא בכלל לא יודעת ספרדית.
היא מבטאת את "אניוס" (שנים) "אנוס" (פי הטבעת).
היי, מותק. נשמע שג'ייקוב...
מה קורה? - אימא?
מה שקורה הוא שגארי רוצה שהיא תנתק איתי קשר.
היא רצתה לספר לי פנים אל פנים.
זה טירוף. את החברה הכי טובה שלה.
כן, וגארי הוא בעלה,
והוא למד בקורנל עם דן ריפקין, אז...
יש שאריות מאמש.
- אירוע גיוס כספים קהילתי -
- לתמיכה בקרן המלגות לזכר בן ריפקין -
- פרימנ'ס ציוד ביתי, לאונרד -
אפשר לנסוע בזה.
אבל יש לי... לא, אני ממליץ על זה.
כמובן. אתה צריך להתפרנס.
היי, שרה.
- חטיבת ביניים ארצ'ר -
איך הולך באימון?
זו הבלשית דאפי.
הלו?
אמרת להתקשר אם נדע משהו על הרצח של בן.
כן, נכון. עם מי אני מדברת?
שמי שרה. שרה גרוהל.
"איפה הכובע?"
היי, חבר. ארוחת ערב.
מותק. ארוחת ערב!
מותק!
"50 דולר."
לורי. ארוחת ערב!
לורי?
תרגום: גיא רקוביצקי